Текст песни Abból a Fából - Kárpátia
Abból
a
fából
vágjátok
az
én
keresztem,
Amit
akkor
ültettek,
amikor
születtem,
Abból
a
fából
legyen
majd
az
én
koporsóm,
Amelynek
árnyéka
alatt
írták
meg
a
sorsom.
Gallyaiból
rakjatok
egy
olyan
nagy
tüzet,
Ami
még
egyszer
táplálja
kihűlő
szívemet.
Földbe'
nyugvó
gyökeréből
faragjatok
pipát,
Szabad
lelkem
az
égbe
szálljon
mint
a
füstkarikák.
Sudár
ágai
jók
lesznek
vaskaszák
nyelének,
Mely
arat,
de
fegyver
is
a
Magyar
kezének,
Fának
apró
forgácsát
vessétek
a
szélnek,
Viszik
messze
majd
hírünket
ahol
földet
érnek.
Egy
árva
szűz
rügyéből
új
élet
sarjadjon,
Ne
hagyjátok
soha,
soha,
hogy
nemzetetek
kihaljon,
Legszebbik
részéből
végül
bölcsőt
készítsetek,
Hogy
szebb
jövőről
álmodjon
minden
magyar
gyermek.
![Kárpátia - Hősi énekek](https://pic.Lyrhub.com/img/p/4/f/c/i7db6ccf4p.jpg)
1 Kárpátok, zengjetek!
2 Abból a Fából
3 Lesz még
4 Hősök
5 Ne hagyd magad!
6 Az én házam
7 Karácsony
8 Szél Viszi Messze
9 Summáját Írom
10 Felvidéki Táj
11 Vándor
12 Doberdó
Внимание! Не стесняйтесь оставлять отзывы.